Článek
A v dalším ročníku medicíny jsem se dozvěděl, že na mou nemoc nemá klasická medicína žádný příčinný lék, protože příčina mého stavu se neví. A tak jsem se vydal hledat mimo klasickou medicínu. Protože já nechtěl brzy umřít jen proto, že zatím nikdo neví příčinu. Dnes už vím, že příčina této nemoci je absolutně mimo dosah klasické medicíny a je v psychosomatice, která se postupně stává naštěstí součástí klasické medicíny. Přičemž v letech devadesátých byly tyto znalosti spíše ezo než vědecké. Přičemž ty znalosti byly stejné. Změnilo se jen nazírání lékařů na ně.
Takže má první kniha doporučená pacientem v lázních, byla o čakrách. Což byla dle mého pohádka o něčem, co neexistuje. Takže jsem jí dočetl. Ale nic z toho. Další spolupacient mi doporučil jednoho léčitele. A já protože jsem byl nedůvěřivý, tak jsem mu nabídl něco, z čeho nic neměl. Že se u něj budu dívat a pak se rozhodnu, jestli se mu svěřím všanc. A on kupodivu souhlasil. A viděl jsem mraky lidí. Kteří se k němu vraceli. A kteří mu rádi platili za něco, co mohli mít u lékaře zdarma. A neplatili mu za dlouhé povídání. Naopak mu platili za dlouhé čekání. A já neviděl, proč by měl fungovat. Protože moje vědecká mysl neviděla důvod, jak a proč.
A tehdy jsem se rozhodl věřit vědeckému pozorování raději než vědeckým předsudkům. Protože šlo o můj život. Takže jsem mohl věřit svým učitelům a vědcům z pořadů o vědě, kteří říkali, že to je nesmysl. A já viděl nesmysl. Ale také jsem viděl ty fronty lidí, kteří se k němu sjížděli. A rozhodl jsem se raději věřit tisícům lidí, kteří si prakticky vyzkoušeli jeho léčbu, než desítkám učitelů, kteří odsuzovali bez poznání.
A tak začala má zkušenost s ezoterikou. Nezačal jsem s ní dobrovolně. Ale protože mě šlo o život.
Proto jsem si vybral zdraví a ne klasickou medicínu
I když po dokončení medicíny jsem dva roky pracoval jako lékař, tak jsem si nakonec vybral jít cestou alternativy. Která mi dávala naději. A dnes už vím, že ta naděje nebyla falešná.
A dnes chci nabídnout stejnou cestu dalším lidem. Proto ačkoliv jsem vždy zastáncem ezoteriky, protože ta mi zachránila život, tak teď se chci vrátit k počátku mé cesty. Protože na ezoteriku slyšel tehdy tak 1 člověk z 50. Dnes, kdy je pojem ezoterika absolutně zprofanovaný těmi, kdo o skutečné ezoterice nic neví, tak je to možná 1 člověk z 200.
Ale já jsem nešel za ezoterikou jako za cílem. Já jsem ve skutečnosti šel vždycky za zdravím. A mimochodem jsem na té cestě našel i úžasný vztah, na který bych neměl, kdybych se nenaučil, jak být mužem. Přičemž muž není ten, kdo smrdí a má pivní břicho, ale je to někdo, kdo je schopen převzít zodpovědnost za fungování celé rodiny. Bez ohledu na své svaly nebo výšku.
Kdybych si vybral ezoteriku bez vědeckého pozorování výsledků…
...tak bych dnes už nežil. Protože bych věřil falešné ezoterice. Která by mě nepřinesla nic, jen spoustu afirmací a falešně pozitivního myšlení, takže můj slabý kořínek bych si odrovnal ještě rychleji. A abych to unesl, tak bych si musel říkat, že jsem lepší, než ti materialisti. Přičemž nelze vyloučit hypotézu, že aspoň někteří z nich jsou naopak dál, než já. A my všichni jakožto lidé jsme rovnocenní.