Článek
Budoucí hvězda rockového nebe se narodila 19. ledna 1943 v Port Arthuru v Texasu. Už od mládí se vymykala veškerým konvencím, což v době po druhé světové válce vedlo k tomu, že často čelila posměchu a šikaně od svých vrstevníků. Čím více se snažila nepříjemné realitě oddálit, tím blíže měla k bluesové a folkové muzice, která se stala jejím únikem od světa, jenž neměla ráda.
Hudba byla jejím životem a vášní, a tak se na prahu dospělosti sbalila, opustila Texas a odjela do San Francisca. Tam se jí povedlo s kapelou Big Brother and the Holding Company nahrát několik úspěšných alb, z nichž je určitě nejvýznamnější „Cheap Thrills“.
Nespoutaná živá vystoupení s démony v těle
Janis se do širšího hudebního povědomí dostala především díky živému výstupu na Monterey Pop Festivalu v roce 1967. Záznam s jejím nespoutaným projevem obletěl nejen Spojené státy, ale v podstatě celý svět. Tehdy vrcholilo „hippísácké“ léto lásky a Janis, jako zpěvačka ze San Franciska, byla veřejností považována za ikonu právě tohoto hnutí. Ona se ale spíše ztotožňovala s beatníky. Nutno dodat, že její tvorba ovlivňovala obě subkultury a tučným písmem se zapsala jak do historie nespoutané mládeže, tak i do literárních bohémů.
Nekonvenční způsob života, který Janis vedla již od puberty, se prolínal jak do jejích textů, tak i výstupů. Drogy a alkohol se postupem času stávaly jejím denním chlebem, a ačkoliv se pokoušela s těmito démony vypořádat, nikdy se jí to nepovedlo. Energické výstupy na pódiích byly pro publikum emocionálně náročné, stejně tak pro zpěvačku. Zatímco ale většina lidí po koncertech odešla odpočívat, Janis pokračovala v turbulentní jízdě. Přesto byla stále úspěšná.
Cesta na vrchol
Po odchodu z Big Brother and the Holding Company pokračovala v úspěšné sólové dráze. Její samostatná alba „I Got Dem Ol’ Kozmic Blues Again Mama!“ (1969) a posmrtně vydané „Pearl“ (1971) obsahovala řadu hitů jako třeba „Piece of My Heart“, „Cry Baby“ a „Me and Bobby McGee“.
Na konci 60. let byla Janis na vrcholu. Hnutí hippies sice ztrácelo na síle, ale Janis si zamilovali fanoušci rockové muziky. Tak velká hudebnice možná v Americe ještě nebyla. Její ikonické kulaté brýle znal každý a každý si je právě s Janis spojoval. Co ale z Janis dělalo hvězdu, byl její hlasový projev. Těžké melodie zvládala s noblesou, emocím nechávala volný průběh, a to vše dokázala předvést nejen na koncertech, ale i ve studii. Její alba jsou skutečně průkopnická a neztrácejí na aktuálnosti ani po více jak půl století.
Jenže 4. října 1970 vše v jediném okamžiku skončilo. Janis se na jednom z hotelových pokojů v Los Angeles předávkovala heroinem a zemřela. Její smrt byla šokem pro celý hudební svět, který z nenadání ztratil jednu ze svých nejjasnějších hvězd.
Až poté začaly na světlo světa pronikat informace, že zpěvačka zřejmě trpěla depresemi a úzkostmi. Můry zaháněla alkoholem a drogami, ale přesto temnotě neunikla.
![](http://d8-a.sdn.cz/d_8/c_imgrestricted_QR_O/TZkI4/janis-joplin.jpeg?fl=cro,0,0,1024,767%7Cres,1200,,1%7Cjpg,80,,1)
Janis Joplin v roce 1970 v Brazílii
Možná nezemřela kvůli drogám
Ačkoliv je v oficiální zprávě koronera uvedena příčina smrti předávkování narkotiky, Janisina kamarádka Peggy Casertaová, která s ní byla poslední, tvrdí, že se Janis nemusela předávkovat. Sama prý užila stejnou dávku drogy ze stejné dávky chvíli před tím. Je tak možné, že k úmrtí přispěl alkohol, případně mohla zpěvačka zakopnout a zemřít důsledku pádu na hlavu. V době objevení totiž ležela na zemi v celkem nepřirozené poloze s rozbitým nosem. Ale to už jsou jen spekulace.
Janis Joplin zemřela v pouhých 27 letech a vstoupila tak do takzvaného Klubu 27, což je neformální termín pro skupinu vlivných muzikantů, kteří zemřeli ve věku 27 let. A že jich není málo – třeba Jimi Hendrix, Jim Morrison, Kurt Cobain nebo Amy Winehouse. Všichni tito umělci sdíleli nejen talent a slávu, ale také bouřlivé a často destruktivní životy, což vedlo k jejich předčasné smrti.
Odkaz Janis Joplin přetrvává dodnes a její hudba nadále inspiruje nové generace posluchačů a umělců. Její schopnost vyjádřit hluboké emoce prostřednictvím hudby a její neochvějná autentičnost ji činí nezapomenutelnou. I proto mnoho hudebních kritiků stále tvrdí, že se už neobjeví nikdo jako ona.
Doplňující zdroje: bbc.com, euronews.com