Článek
Sledovali mě celou noc
Včera jsem plánoval přespat u nějaké rozhledny, co jsem našel na mapách. Byla za plotem, takže jsem vytáhl spacák o pár set metrů dál na louce. Ráno jsem si všiml, že ta (ne)rozhledna vypadá jako vysílač a že vidím kolem sebe ještě několik dalších. Při odjezdu jsem se zastavil u cedule, kde se psalo o dotacích od EU na tyto „vysílače“. Podle všeho stály přes 15 miliard (po přepočtu na Kč) a provozuje je polská pohraniční stráž. Zdá se, že je to nějaký komplex včasného varování před Kaliningradem (ruskou exklávou). Byl jsem pěkně pod dohledem celou noc.
![](http://d8-a.sdn.cz/d_8/c_imgrestricted_QM_Q/dfQ8h/bivak.jpeg?fl=cro,0,0,2268,4032%7Cres,1200,,1%7Cjpg,80,,1)
Pohled z nocoviště. Záměrně směrem do Polska, protože jinde bych fotil (asi nelegálně) věže pohraniční stráže.
Železná opona z žiletkového drátu
Po opuštění tohoto místa to bylo už jen pár kilometrů do Suwalského průsmyku. Místa, kde je to jen 65 km mezi Běloruskem a Kaliningradem. Tato hranice mezi Polskem a Litvou by údajně měla být v případě války s Ruskem přetnutá ruskou armádou a odříznout Pobaltí od pozemní pomoci ostatních zemí NATO. Věřím, že NATO sleduje nepřátelské pohyby armády s takovou lehkostí, že armády schopné přetnout tento průsmyk, by si všimli včas a naložili své letectvo dostatkem munice. Takže jsem v klidu, tady válka nebude.
Přijel jsem se podívat na trojmezí mezi Ruskem, Polskem a Litvou (viz úvodní foto). Místo pěkné, ale je vidět, že tady je tvrdá hranice, kterou nikdo narušovat nebude. Ploty a žiletkové dráty v několika vrstvách. Musel jsem si to vyfotit. Pak až jsem si všiml, kolik na mě kouká kamer. Kamery ze všech 3 zemí. Když jsem, tak po očku, koukl na informativní tabuli, tak tam byla asi značka „nefoťte si Rusko“. No, vyfocené ho už mám, takže na nějaké vízum do Ruska můžu zapomenout.
![](http://d8-a.sdn.cz/d_8/c_imgrestricted_QR_L/fKFBDh/cesta.jpeg?fl=cro,0,0,3024,3024%7Cres,1200,,1%7Cjpg,80,,1)
Sjel jsem z cesty a užil si výhled, ale pak jsem zjistil, že mě po cestě dolů čeká močál
Ještě jsem se poblíž trojmezí potkal s Rakušákem na kole, který vyjel z Polska a já ho potkal den před tím ve stanu pod rozhlednou. Vezl si sebou malou elektrárnu. Na brašnách 36 W soláry a v předním náboji ještě dynamo, se kterým musí jet aspoň 20 km/h, aby fungovalo. Rozloučili jsme se, protože on jel k trojmezí, ale já už odbočil na lesní cestu a hned přejel hranice. Žádný plot, jen vysekaný kus lesu. Všichni chceme být Evropani.
![](http://d8-a.sdn.cz/d_8/c_imgrestricted_QO_O/wlxBC6/cesta.jpeg?fl=cro,0,0,2268,4032%7Cres,1200,,1%7Cjpg,80,,1)
Ten brod byl hodně hluboký a nebylo snadné z něj vyjet
Následně jsem zjistil, že na rozdíl od Polska, tak je Litva překvapivě o dost vlhčí. Brzo přišel brod a potom zjištění, že si Litevci jezdí, jak chtějí. Mapy se snažili mě navigovat po cestě, ale ta se roztrojila. Jednu si vybírám, ale špatně. Ta v mapě není, takže jedu po louce. V příkrém sjezdu si všímám zablácených kolejí předchozího auta. Jedu kousek vedle a najednou cítím, jak čvachtám. I když to je sráz, tak zůstal močálem. Soustředím se abych nezastavil. Odšlápnutí do močálu by mohlo být hodně hluboké. Asi po 100 m vyjíždím opět na původní a suší cestu. Ještě koukám v mapě, že mě čeká přejezd nějaké říčky. Doufám, že to nebude další brod.
![](http://d8-a.sdn.cz/d_8/c_imgrestricted_QM_Q/xF2BCL/cesta.jpeg?fl=cro,0,0,3024,3024%7Cres,1200,,1%7Cjpg,80,,1)
Vidíte most?
Místo brodu se objevuje kombinace. Brod je jen pod improvizovaných mostem pro auta. Přejíždím poslední náročné místa a najíždím na hlavní cestu. První velké překvapení je, že zde nejezdí moc aut. Litva nemá ani 3 miliony obyvatel a není ani na cestě k nějakému důležitému místu. Další překvapení bylo, že umí dělat rovné záplaty na cestě. Z jiných zemí (včetně Česka) znám záplaty na kterých nadskočím, ale tady jsou naprosto k nerozeznání od původního povrchu.
![](http://d8-a.sdn.cz/d_8/c_imgrestricted_QQ_R/lGfBDJ/cesta.jpeg?fl=cro,0,0,3024,3024%7Cres,1200,,1%7Cjpg,80,,1)
Zmrzlina po cestě Litvou. Nebyla kopečková, jen nanuk v podobě kopečkové.
Na vesnici si zajdu do malého obchůdku pro zmrzlinu. Paní si přede mnou koupila 25 kg balení rašeliny, ale mě stačí kopečková z mrazáku. Tento den už se hodně oteplilo, ale dokud jedu rychle, vítr pomáhá. Dojíždím do prvního města a hledám si restauraci. Nacházím takové bistro, kde sice anglicky nemluví, ale i špatnou litevštinou jsem si objednal. Vůbec to nedokážu přetlumočit do článku, ale je to podobné smaženým karbanátkům v podobě koulí.
![](http://d8-a.sdn.cz/d_8/c_imgrestricted_QR_L/YblBDi/cesta.jpeg?fl=cro,0,0,3024,3024%7Cres,1200,,1%7Cjpg,80,,1)
Jídlo, jehož název jsem dokázal vyslovit jen jednou
Na konci dne už sjíždím z hlavní a objevuji zajímavý jev v mapách. Graficky se měnící cesta 3. třídy na žlutou „2. třídu“ v obci. Pochopil jsem. Mimo obec je štěrková cesta a v obci mají asfalt. Asfalt je naprosto rovný, neopravovaný. Pravděpodobně za to může ten malý provoz. Po štěrkové cestě se nedá jet ani 20 km/h. Štěrk dělá odpor kolu a ten odpor se projevuje nadskakováním kola se mnou i věcmi. Desítky kilometrů štěrku přeruší jen kilometr asfaltu. Několikrát si ještě zajedu při hledání místa na bivakování, a nakonec si nacházím místo v lesíku, kde byla aspoň trochu rovina. Jen jsem přehlédl mraveniště, čehož budu ráno litovat.
![](http://d8-a.sdn.cz/d_8/c_imgrestricted_QI_H/C7fBCz/cesta.jpeg?fl=cro,0,0,1080,1144%7Cres,1200,,1%7Cjpg,80,,1)
Změna barvy cesty, ze žluté v obci a bílé mimo obec znamená „Miko obec není asfaltový povrch“
![](http://d8-a.sdn.cz/d_8/c_imgrestricted_QQ_R/3BsBEZ/cesta.jpeg?fl=cro,0,0,3024,3024%7Cres,1200,,1%7Cjpg,80,,1)
Asfalt končí s koncem obce